33
Мојсијев последњи благослов и прорицање о дванаест племена.
1 А ово је благослов којим благослови Мојсије, човек Божји синове Израиљеве пред смрт своју. 2 И рече:
Господ изиђе са Синаја, и показа им се са Сира;
засја с горе фаранске,
и дође с мноштвом хиљада светаца,
а у десници му закон огњени за њих.
3 Доиста љуби народе;
сви су свети Његови у руци Твојој;
и они се слегоше к ногама Твојим
да приме речи Твоје.
4 Мојсије нам даде закон,
наследство збору Јаковљевом.
5 Јер беше цар у Израиљу,
кад се сабираху кнезови народни,
племена Израиљева.
6 Да живи Рувим и не умре,
а људи његових да буде мало!
7 А за Јуду рече:
Услиши Господе глас Јудин,
и доведи га опет к народу његовом;
руке његове нека војују на њ,
а Ти му помажи против непријатеља његових.
8 И за Левија рече:
Твој Тумим и Твој Урим
нека буду у човека Твог светог,
ког си окушао у Маси
и с којим си се препирао на води Мериви;
9 Који каже оцу свом и матери својој:
Не гледам на вас;
који не познаје браћу своју
и за синове своје не зна,
јер држи речи Твоје
и завет Твој чува.
10 Они уче уредбама Твојим Јакова
и закону Твом Израиља,
и мећу кад под ноздрве Твоје
и жртву што се сажиже на олтар Твој.
11 Благослови, Господе, војску његову,
и нека Ти мило буде дело руку његових;
поломи бедре онима који устају на њ
и који мрзе на њ, да не устану.
12 За Венијамина рече:
Мили Господу
наставаће без страха с Њим;
заклањаће га сваки дан,
и међу плећима Његовим наставаће.
13 И за Јосифа рече:
Благословена је земља његова од Господа
благом с неба, росом
и из дубине одоздо,
14 И благом које долази од сунца,
и благом које долази од месеца.
15 И благом старих брда
и благом вечних хумова.
16 И благом на земљи
и обиљем њеним,
и милошћу оног који стоји у купини.
Нека то дође не главу Јосифу
и на теме одвојеноме између браће своје.
17 Красота је његова као у првенца телета,
и рогови његови као рогови у једнорога;
њима ће бости народе све до краја земље;
то је мноштво хиљада Јефремових и хиљаде Манасијине.
18 А за Завулона рече:
Весели се Завулоне изласком својим,
и Исахаре шаторима својим.
19 Народе ће сазвати на гору,
онде ће принети жртве праведне;
јер ће обиље морско сисати
и скривено благо у песку.
20 А за Гада рече:
Благословен је који шири Гада;
он настава као лав, и кида руку и главу.
21 Изабра себи прво,
јер онде доби део од Оног који даде закон;
зато ће ићи с кнезовима народним,
и извршавати правду Господњу
и судове Његове с Израиљем.
22 А за Дана рече:
Дан је лавић, који ће искакати из Васана.
23 И за Нефталима рече:
Нефталиме, сити милости
и пуни благослова Господњег,
запад и југ узми.
24 И за Асира рече:
Асир ће бити благослов мимо друге синове,
биће мио браћи својој,
замакаће у уље ногу своју.
25 Гвожђе и бронза биће под обућом твојом;
и докле трају дани твоји трајаће снага твоја.
26 Израиљу! Нико није као Бог,
који иде по небу теби у помоћ,
и у величанству свом на облацима.
27 Заклон је Бог вечни
и под мишицом вечном;
Он ће одагнати испред тебе непријатеље твоје,
и рећи ће: Затри!
28 Да би наставао Израиљ сам безбрижно,
извор Јаковљев,
у земљи обилној житом и вином;
и небо ће његово покропити росом.
29 Благо теби народе Израиљу!
Ко је као ти, народ ког је сачувао Господ,
штит помоћи твоје,
и мач славе твоје?
Непријатељи ће се твоји понизити,
а ти ћеш газити висине њихове.