27
Јаков добија лукавством благослов првенца. Исав ради свом брату о глави.
1 Кад Исак остаре и очи му потамнеше, те не видеше, дозва Исава старијег сина свог, и рече му: Сине! А он одговори: Ево ме. 2 Тада рече: Ево остарео сам, не знам кад ћу умрети; 3 узми оружје своје, тул и лук, и изађи у планину, те ми улови лов; 4 и зготови ми јело по мојој вољи, и донеси ми да једем, па да те благослови душа моја док нисам умро.
5 А Ревека чу шта Исак рече сину свом Исаву. И Исав отиде у планину да улови лов и донесе. 6 А Ревека рече Јакову, сину свом говорећи: Гле, чух оца твог где говори с Исавом, братом твојим и рече: 7 Донеси ми лов, и зготови јело да једем, па да те благословим пред Господом док нисам умро. 8 Него сада, сине, послушај ме шта ћу ти казати. 9 Иди сада к стаду и донеси два добра јарета, да зготовим оцу твом јело од њих, како радо једе. 10 Па ћеш унети оцу да једе и да те благослови док није умро. 11 А Јаков рече Ревеци матери својој: Али је Исав брат мој рутав, а ја сам гладак; 12 може ме опипати отац, па ће се осетити да сам га хтео преварити, те ћу навући на се проклетство место благослова. 13 А мати му рече: Нека проклетство твоје, сине падне на мене; само ме послушај, и иди и донеси ми.
14 Тада отишавши узе и донесе матери својој; а мати његова зготови јело како јеђаше радо отац његов. 15 Па онда узе Ревека најлепше хаљине старијег сина свог, које беху у ње код куће, и обуче Јакова млађег сина свог. 16 И јарећим кожицама обложи му руке и врат где беше гладак. 17 И даде Јакову сину свом у руке јело и хлеб што зготови.
18 А он уђе к оцу свом и рече: Оче. А он одговори: Ево ме; који си ти, сине? 19 И Јаков рече оцу свом: Ја, Исав твој првенац; учинио сам како си ми рекао; дигни се, посади се да једеш лов мој, па да ме благослови душа твоја. 20 А Исак рече сину свом: Кад брже нађе, сине? А он рече: Господ Бог твој даде, те изађе преда ме. 21 Тада рече Исак Јакову: Ходи ближе, сине да те опипам јеси ли син мој Исав или не. 22 И приступи Јаков к Исаку оцу свом, а он га опипа, па рече: Глас је Јаковљев, али руке су Исавове. 23 И не позна га, јер му руке беху као у Исава брата његовог рутаве: Зато га благослови; 24 и рече му: Јеси ли ти син мој Исав? А он одговори: Ја сам. 25 Тада рече: А ти дај, сине, да једем лов твој, па да те благослови душа моја. И даде му, те једе; па му донесе и вино те пи.
26 Потом Исак, отац његов рече му: Ходи сине, целивај ме. 27 И он приступи и целива га; а Исак осети мирис од хаљина његових, и благослови га говорећи:
Гле, мирис сина мог
као мирис од поља које благослови Господ.
28 Бог ти дао росе небеске,
и добре земље
и пшенице и вина изобила!
29 Народи ти служили
и племена ти се клањала!
Био господар браћи својој
и клањали ти се синови матере твоје!
Проклет био који тебе успроклиње,
а благословен који тебе узблагосиља!
30 А кад Исак благослови Јакова, и Јаков отиде испред Исака оца свог, у тај час дође Исав брат његов из лова. 31 Па зготови и он јело и унесе оцу свом, и рече му: Устани, оче, да једеш шта ти је син уловио, па да ме благослови душа твоја. 32 А Исак отац његов рече му: Ко си ти? А он рече: Ја, син твој, првенац твој Исав. 33 Тада се препаде Исак, и рече: Ко? Да где је онај који улови и донесе ми лова, и од свега једох пре него ти дође, и благослових га? Он ће и остати благословен. 34 А кад чу Исав речи оца свог, врисну гласно и ожалости се веома, и рече оцу свом: Благослови и мене, оче. 35 А он му рече: Дође брат твој с преваром, и однесе твој благослов. 36 А Исав рече: Право је што му је име Јаков, јер ме већ другом превари. Првенаштво ми узе, па ето сада ми узе и благослов. Потом рече: Ниси ли и мени оставио благослов? 37 А Исак одговори, и рече Исаву: Ето сам га поставио теби за господара; и сву браћу његову дадох му да му буду слуге; пшеницом и вином укрепих га; па шта бих сада теби учинио, сине? 38 И Исав рече оцу свом: Еда ли је само један благослов у тебе, оче? Благослови и мене, оче. И стаде гласно плакати Исав.
39 А Исак отац његов одговарајући рече му:
Ево, стан ће ти бити на родној земљи
и роси небеској озго.
40 Али ћеш живети од мача свог,
и брату ћеш свом служити;
али ће доћи време,
те ћеш пошто се наплачеш
скршити јарам његов с врата свог.
41 И Исав омрзе љуто на Јакова ради благослова, којим га благослови отац, и говораше у срцу свом: Близу су жалосни дани оца мог, тада ћу убити Јакова брата свог. 42 И казаше Ревеци речи Исава сина њеног старијег, а она пославши дозва Јакова млађег сина свог, и рече му: Гле, Исав брат твој теши се тиме што хоће да те убије. 43 Него, сине, послушај шта ћу ти казати; устани и бежи к Лавану брату мом у Харан. 44 И остани код њега неко време докле прође срдња брата твог, 45 докле се гнев брата твог одврати од тебе, те заборави шта си му учинио; а онда ћу ја послати да те доведу оданде. Зашто бих остала без обојице вас у један дан?
46 А Исаку рече Ревека: Омрзао ми је живот ради ових Хетејака. Ако се Јаков ожени Хетејком, каквом између кћери ове земље, на шта ми живот?