19
Исус пред Пилатом. Шибање. Трнов венац. Распеће. Последње речи и смрт. Погреб.
1 Тада, дакле, Пилат узе Исуса и шиба Га. 2 И војници сплетавши венац од трња метнуше Му на главу, и обукоше Му скерлетну хаљину, 3 и говораху: Здраво, царе јудејски! И бијаху Га по образима. 4 Онда Пилат изиђе опет напоље, и рече им: Ево га изводим к вама напоље, да видите да на њему не налазим никакву кривицу. 5 А Исус изађе напоље под венце од трња и у скерлетној хаљини. И рече им Пилат; ево човека! 6 А кад Га видеше главари свештенички и момци, повикаше говорећи: Распни га, распни. Пилат им рече: Узмите га ви и распните, јер ја не налазим на њему кривице. 7 Одговорише му Јевреји: Ми имамо закон и по закону нашем ваља да умре, јер начини себе сином Божијим. 8 Кад, дакле, Пилат чу ову реч, побоја се већма. 9 И опет уђе у судницу, и рече Исусу: Одакле си ти? А Исус му не даде одговора. 10 А Пилат Му рече: Зар мени не говориш? Не знаш ли да имам власт распети те, и власт имам пустити те? 11 Исус одговори: Не би имао власти никакве нада мном кад ти не би било дано одозго; зато онај има већи грех који ме предаде теби.
12 Од тада гледаше Пилат да Га пусти. Али Јевреји викаху говорећи: Ако овог пустиш ниси пријатељ ћесару. Сваки који себе царем гради противи се ћесару. 13 Пилат, дакле, чувши ову реч изведе Исуса напоље, и седе на судијску столицу на месту које се зове Калдрма а јеврејски Гавата. 14 А беше петак уочи пасхе око шестог сахата; и Пилат рече Јеврејима: Ево, цар ваш. 15 А они викаху: Узми, узми, распни га. Пилат им рече: Зар цара вашег да разапнем? Одговорише главари свештенички: Ми немамо цара осим ћесара. 16 Тада им Га дакле предаде да се разапне.
А они узеше Исуса и одведоше. 17 И носећи крст свој изиђе на место које се зове Костурница а јеврејски Голгота. 18 Онде Га разапеше, и с Њим другу двојицу с једне и с друге стране, а Исуса у среди. 19 Пилат, пак, написа и натпис и метну на крст; и беше написано: Исус Назарећанин, цар јудејски. 20 И онај натпис читаше многи од Јевреја; јер место беше близу града где разапеше Исуса; и беше написано јеврејски, грчки, латински. 21 А јеврејски главари свештенички говораху Пилату: Не пиши: Цар јудејски, него да сам рече: Ја сам цар јудејски. 22 Пилат одговори: Шта писах писах.
23 А војници кад разапеше Исуса узеше Његове хаљине и начинише четири дела, сваком војнику по део, и доламу; а долама не беше шивена него изаткана сва с врха до дна. 24 Онда рекоше међу собом: Да је не деремо, него да бацамо коцке за њу коме ће допасти. Да се збуде писмо које говори:
Разделише хаљине моје међу собом,
а за доламу моју бацише коцке.
Војници, дакле, тако учинише.
25 А стајаху код крста Исусовог мати Његова, и сестра матере Његове Марија Клеопова, и Марија Магдалина. 26 А Исус видевши матер и ученика кога љубљаше где стоји рече матери својој: Жено! Ето ти сина! 27 Потом рече ученику: Ето ти матере! И од оног часа узе је ученик к себи.
28 Потом, знајући Исус да се већ све сврши, да се збуде писмо рече: Жедан сам. 29 Онде стајаше суд пун оцта; и они напунише сунђер оцта, и натакнувши на трску, принесоше к устима Његовим. 30 А кад прими Исус оцат рече: Сврши се. И приклонивши главу предаде дух.
31 А будући да беше петак, па да не би тела остала на крсту у суботу (јер беше велики дан она субота), Јевреји молише Пилата да им пребију ноге, па да их скину. 32 Онда дођоше војници, и првом дакле пребише ноге, и другом распетоме с Њим. 33 А дошавши на Исуса, кад Га видеше да је већ умро, не пребише Му ноге; 34 него један од војника прободе Му ребра копљем; и одмах изиђе крв и вода. 35 И онај што виде посведочи, и сведочанство је Његово истинито; и он зна да истину говори да ви верујете. 36 Јер се ово догоди да се збуде писмо: Кост Његова да се не преломи. 37 И опет друго писмо говори: Погледаће Оног кога прободоше.
38 А потом Јосиф из Ариматеје, који беше ученик Исусов али крадом од страха јеврејског, моли Пилата да узме тело Исусово, и допусти Пилат. Онда дође и узе тело Исусово. 39 А дође и Никодим, који пре долази Исусу ноћу, и донесе помешане смирне и алоја око сто литара. 40 И узеше тело Исусово, и обавише Га платном с мирисима, као што је обичај у Јевреја да укопавају. 41 А беше близу оног места где беше разапет, врт, и у врту гроб нов, у који нико никад не беше метнут. 42 Онде, дакле, петка ради јеврејског, јер беше близу гроб, метнуше Исуса.