8
Прељубочиница. Исус видело свету. Говор против јеврејског неверовања.
1 А Исус отиде на гору маслинску. 2 А ујутру опет дође у цркву, и сав народ иђаше к Њему; и седавши учаше их. 3 А књижевници и фарисеји доведоше к Њему жену ухваћену у прељуби, и поставивши је на среду 4 рекоше Му: Учитељу! Ова је жена ухваћена сад у прељуби; 5 а Мојсије нам у закону заповеди да такве камењем убијамо; а ти шта велиш? 6 Ово, пак, рекоше кушајући Га да би Га имали за шта окривити. А Исус саже се доле и писаше прстом по земљи (не гледајући на њих). 7 А кад Га једнако питаху, исправи се и рече им: Који је међу вама без греха нека најпре баци камен на њу. 8 Па се опет саже доле и писаше по земљи. 9 А кад они то чуше, и покарани будући од своје савести излажаху један за другим почевши од старешина до последњих; и оста Исус сам и жена стојећи на среди. 10 А кад се Исус исправи, и не видевши ни једног до саму жену, рече јој: Жено! Где су они што те тужаху? Ниједан те не осуди? 11 А она рече: Ниједан, Господе! А Исус јој рече: Ни ја те не осуђујем, иди, и одселе више не греши.
12 Исус им, пак, опет рече: Ја сам видело свету: ко иде за мном неће ходити по тами, него ће имати видело живота. 13 Тада Му рекоше фарисеји: Ти сам за себе сведочиш: сведочанство твоје није истинито. 14 Исус одговори и рече им: Ако ја сведочим сам за себе истинито је сведочанство моје: јер знам откуда дођох и куда идем; а ви не знате откуда долазим и куда идем. 15 Ви судите по телу, ја не судим никоме. 16 И ако судим ја, суд је мој прав: јер нисам сам, него ја и Отац који ме посла. 17 А и у закону вашем стоји написано да је сведочанство двојице људи истинито. 18 Ја сам који сведочим сам за себе, и сведочи за мене Отац који ме посла. 19 Тада Му говораху: Где је отац твој? Исус одговори: Ни мене знате ни Оца мог; кад бисте знали мене, знали бисте и Оца мог. 20 Ове речи рече Исус код хазне Божије кад учаше у цркви; и нико Га не ухвати, јер још не беше дошао час Његов.
21 А Исус им опет рече: Ја идем, и тражићете ме; и помрећете у свом греху; куд ја идем ви не можете доћи. 22 Тада рекоше Јевреји: Да се неће сам убити, што говори: Куд ја идем ви не можете доћи? 23 И рече им: Ви сте од нижих, ја сам од виших; ви сте од овог света, ја нисам од овог света. 24 Тако вам казах да ћете помрети у гресима својим; јер ако не узверујете да сам ја, помрећете у гресима својим. 25 Тада Му говораху: Ко си ти? И рече им Исус: Почетак, како вам и кажем. 26 Много имам за вас говорити и судити; али Онај који ме посла истинит је, и ја оно говорим свету што чух од Њега. 27 Не разумеше, дакле, да им говораше за Оца. 28 А Исус им рече: Кад подигнете Сина човечијег, онда ћете дознати да сам ја, и да ништа сам од себе не чиним; него како ме научи Отац мој онако говорим. 29 И Онај који ме посла са мном је. Не остави Отац мене самог; јер ја свагда чиним шта је Њему угодно. 30 Кад ово говораше, многи Га вероваше.
31 Тада Исус говораше оним Јеврејима који Му вероваше: Ако ви останете на мојој беседи, заиста ћете бити ученици моји, 32 и познаћете истину, и истина ће вас избавити. 33 Одговорише и рекоше Му: Ми смо семе Авраамово, и никоме нисмо робовали никад; како ти говориш да ћемо се избавити?
34 Исус им одговори: Заиста, заиста вам кажем да је сваки који чини грех роб греху. 35 А роб не остаје у кући вавек, син остаје вавек. 36 Ако вас, дакле, Син избави, заиста ћете бити избављени. 37 Знам да сте семе Авраамово; али гледате да ме убијете, јер моја беседа не може у вас да стане. 38 Ја говорим шта видех од Оца свог; и ви тако чините шта видесте од оца свог.
39 Одговорише и рекоше Му: Отац је наш Авраам. Исус им рече: Кад бисте ви били деца Авраамова, чинили бисте дела Авраамова. 40 А сад гледате мене да убијете, човека који вам истину казах коју чух од Бога: Тако Авраам није чинио. 41 Ви чините дела оца свог. Тада Му рекоше: Ми нисмо рођени од курварства: једног Оца имамо, Бога. 42 А Исус им рече: Кад би Бог био ваш Отац, љубили бисте мене; јер ја од Бога изиђох и дођох; јер не дођох сам од себе, него ме Он посла. 43 Зашто не разумете говор мој? Јер не можете речи моје да слушате. 44 Ваш је отац ђаво; и сласти оца свог хоћете да чините: он је крвник људски од почетка, и не стоји на истини; јер нема истине у њему; кад говори лаж, своје говори: јер је лажа и отац лажи. 45 А мени не верујете, јер ја истину говорим. 46 Који ме од вас кори за грех? Ако ли истину говорим, зашто ми ви не верујете? 47 Ко је од Бога речи Божије слуша; зато ви не слушате, јер нисте од Бога.
48 Тада одговорише Јевреји и рекоше Му: Не говоримо ли ми право да си ти Самарјанин, и да је ђаво у теби. 49 Исус одговори: У мени ђавола нема, него поштујем Оца свог; а ви мене срамотите. 50 А ја не тражим славе своје; има који тражи и суди. 51 Заиста, заиста вам кажем: ко одржи реч моју неће видети смрт довека. 52 Тада Му рекоше Јевреји: Сад видесмо да је ђаво у теби: Авраам умре и пророци, а ти говориш: Ко одржи реч моју неће окусити смрт довека. 53 Еда ли си ти већи од оца нашег Авраама, који умре? И пророци помреше: ко се ти сам градиш? 54 Исус одговори: Ако се ја сам славим, слава је моја ништа: Отац је мој који ме слави, за ког ви говорите да је ваш Бог. 55 И не познајете Га, а ја Га знам; и ако кажем да Га не знам бићу лажа као ви. Него Га знам, и реч Његову држим. 56 Авраам, отац ваш, био је рад да види дан мој; и виде, и обрадова се. 57 Тада Му рекоше Јевреји: Још ти нема педесет година, и Авраама ли си видео? 58 А Исус им рече: Заиста, заиста вам кажем: Ја сам пре него се Авраам родио. 59 Тада узеше камење да баце на Њ; а Исус се сакри, и изађе из цркве прошавши између њих и отиде тако.