31
И Фараон мора као и цар Асирски да пропадне.
1 А једанаесте године, трећег месеца, првог дана, дође ми реч Господња говорећи: 2 Сине човечји, кажи Фараону цару мисирском и народу његовом:
На шта си налик у величини својој?
3 Ето, Асирац беше кедар на Ливану,
лепих грана и дебелог хлада и високог раста,
коме врхови беху међу густим гранама.
4 Вода га одгоји, бездана га узвиси;
она рекама својим течаше око његовог стабла
и пушташе потоке своје к свим дрветима пољским.
5 Зато раст његов надвиси сва дрвета пољска,
и умножише се гране његове,
и од мноштва воде раширише се одводе његове кад их пушташе.
6 На гранама његовим вијаху гнезда све птице небеске,
и под гранама његовим све звери пољске лежаху се,
и у хладу његовом сеђаху сви велики народи.
7 И беше леп величином својом и дужином грана својих,
јер му корен беше код велике воде.
8 Кедри у врту Божјем не могаху га заклонити,
јеле не могаху се изједначити с његовим гранама,
и јавори не беху као огранци његови;
ниједно дрво у врту Божјем не беше на лепоту тако као он.
9 Учиних га лепог мноштвом грана
да му завиђаху сва дрвета едемска што беху у врту Божјем.
10 Зато овако вели Господ Господ: Што је висок нарастао, и дигао врх свој међу густе гране, и срце се његово понело висином његовом, 11 зато га дадох у руку најсилнијем међу народима да чини с њим шта хоће, одвргох га за безбожност његову. 12 И туђинци, најљући између народа, посекоше га и оставише га; гране му попадаше по горама и по свим долинама, и огранци му се изломише по свим потоцима на земљи; и сви народи земаљски отидоше из хлада његовог и оставише га. 13 На изваљеном пању његовом станују све птице небеске, и на гранама су његовим све звери пољске, 14 да се не поноси висином својом ни једно дрво крај воде и не диже врха свог међу густе гране, и од свих што се натапају да се ни једно не узда у себе ради своје величине; јер су сви предани на смрт, бачени у најдоњи крај земље међу синове људске с онима који силазе у јаму.
15 Овако вели Господ Господ: У који дан сиђе у гроб, учиних жалост, покрих бездану њега ради, и уставих реке њене, и велика вода стаде, и расцвелих за њим Ливан, и сва дрвета пољска повенуше за њим. 16 Праском падања његовог устресох народе, кад га свалих у гроб с онима који силазе у јаму; и утешише се на најдоњој страни земље сва дрвета едемска, што је најбоље и најлепше на Ливану, сва што се натапаху. 17 И они сиђоше с њим у гроб к онима што су побијени мачем, и мишица његова, и који сеђаху у хладу његовом међу народима.
18 На које си међу дрветима едемским налик славом и величином? Али ћеш бити оборен с дрветима едемским у најдоњи крај земље, међу необрезанима ћеш лежати, с онима који су побијени мачем.
То је Фараон и сав народ његов, говори Господ Господ.