39
Јосифово служење код Петефрија, чедност и тамновање.
1 А Јосифа одведоше у Мисир; и Петефрије дворанин Фараонов, заповедник стражарски, човек Мисирац, купи га од Исмаиљаца, који га одведоше онамо. 2 И Господ беше с Јосифом, те би срећан, и живеше у кући господара свог Мисирца. 3 И господар његов виде да је Господ с њим и да све што ради Господ води у напредак у руци његовој. 4 И Јосиф стече милост у њега, и двораше га; а најпосле постави га над целим домом својим, и шта год имаше њему даде у руке. 5 А кад га постави над домом својим и над свим што имаше, од тада Господ благослови дом тога Мисирца ради Јосифа; и благослов Господњи беше на свему што имаше у кући и у пољу. 6 И остави у Јосифовим рукама све што имаше, и не разбираше низашта осим јела које јеђаше.
А Јосиф беше лепог стаса и лепог лица. 7 И догоди се после, те се жена господара његовог загледа у Јосифа, и рече: Лези са мном. 8 А он не хте, него рече жени господара свог: Ето господар мој не разбира низашта шта је у кући, него шта год има даде мени у руке. 9 Ни сам није већи од мене у овој кући, и ништа не крије од мене осим тебе, јер си му жена; па како бих учинио тако грдно зло и Богу згрешио? 10 И она говораше такве речи Јосифу сваки дан, али је не послуша да легне с њом ни да се бави код ње.
11 А један дан кад дође Јосиф у кућу да ради свој посао, а не беше никога од домашњих у кући, 12 она га ухвати за хаљину говорећи: Лези са мном. Али он оставивши јој у рукама хаљину своју побеже и отиде. 13 А кад она виде где јој остави у рукама хаљину своју и побеже, 14 викну чељад своју, и рече им говорећи: Гледајте, довео нам је човека Јеврејина да нас срамоти; дође к мени да легне са мном, а ја повиках гласно; 15 а он кад чу где вичем, остави хаљину своју код мене и побеже и отиде. 16 И она остави хаљину његову код себе док му господар дође кући. 17 А тада му рече овако говорећи: Слуга Јеврејин, кога си нам довео, дође к мени да ме осрамоти; 18 а ја повиках гласно, те он остави хаљину своју код мене и побеже.
19 А кад господар његов чу речи жене своје где му рече: То ми је учинио слуга твој, разгневи се врло. 20 И господар Јосифов ухвати га, и баци га у тамницу, где лежаху сужњи царски: и би онде у тамници. 21 Али Господ беше с Јосифом и рашири милост своју над њим и учини те омиле тамничару. 22 И повери тамничар Јосифу све сужње у тамници, и шта је год требало онде чинити он уређиваше. 23 И тамничар не надгледаше ништа што беше у Јосифовој руци, јер Господ беше с њим; и шта год чињаше, Господ вођаше у напредак.