11
Исус улази у Јерусалим, проклиње смокву, чисти Храм, препоручује веру, молитву и праштање. Брани своју власт.
1 И кад се приближи к Јерусалиму, к Витфази и Витанији, код горе маслинске, посла двојицу од ученика својих 2 и рече им: Идите у село што је пред вама, и одмах како уђете у њега наћи ћете магаре привезано, на које нико од људи није уседао; одрешите га и доведите. 3 И ако вам ко рече: Шта то чините? Кажите: Треба Господу; и одмах ће га послати овамо. 4 А они одоше, и нађоше магаре привезано код врата напољу на раскршћу, и одрешише га. 5 И неко од оних што стајаху онде рекоше им: Зашто дрешите магаре? 6 А они рекоше им као што им заповеди Исус; и оставише их. 7 И доведоше магаре к Исусу, и метнуше на њ хаљине своје; и уседе на њ. 8 А многи простреше хаљине своје по путу; а једни резаху грање од дрвета, и простираху по путу. 9 А који иђаху пред Њим и за Њим, викаху говорећи: Осана! Благословен који иде у име Господње! 10 Благословено царство оца нашег Давида који иде у име Господње! Осана на висини!
11 И уђе Исус у Јерусалим, и у цркву; и промотривши све, кад би увече, изађе у Витанију с дванаесторицом.
12 И сутрадан кад изађоше из Витаније, огладне. 13 И видевши издалека смокву с лишћем дође не би ли шта нашао на њој; и дошавши к њој ништа не нађе осим лишћа; јер још не беше време смоквама. 14 И одговарајући Исус рече јој: Да одсад од тебе нико не једе рода довека. И слушаху ученици Његови.
15 И дођоше опет у Јерусалим; и ушавши Исус у цркву стаде изгонити оне који продаваху и куповаху по цркви; и испремета трпезе оних што мењаху новце, и клупе оних што продаваху голубове. 16 И не даде да ко пронесе суда кроз цркву. 17 И учаше говорећи им: Није ли писано: Дом мој нека се зове дом молитве свим народима? А ви начинисте од њега хајдучку пећину. 18 И чуше књижевници и главари свештенички, и тражаху како би Га погубили; плашили су Га се, јер Га је народ слушао. 19 И кад би увече изађе напоље из града.
20 И у јутру пролазећи видеше смокву где се посушила из корена. 21 И опоменувши се Петар рече Му: Рави! Гле, смоква што си је проклео, посушила се. 22 И одговарајући Исус рече им: 23 Имајте веру Божју; јер вам заиста кажем: ако ко рече гори овој: Дигни се и баци се у море, и не посумња у срцу свом, него узверује да ће бити као што говори: биће му шта год рече. 24 Зато вам кажем: све што иштете у својој молитви верујте да ћете примити; и биће вам. 25 И кад стојите на молитви, праштајте ако шта имате на кога: да и Отац ваш који је на небесима опрости вама погрешке ваше. 26 Ако ли, пак, ви не опраштате, ни Отац ваш који је на небесима неће опростити вама погрешке ваше.
27 И дођоше опет у Јерусалим; и кад хођаше по цркви дођоше к Њему главари свештенички и књижевници и старешине, 28 и рекоше Му: Каквом власти то чиниш? И ко ти даде власт ту, да то чиниш? 29 А Исус одговарајући рече им: И ја ћу вас да упитам једну реч, и одговорите ми; па ћу вам казати каквом власти ово чиним. 30 Крштење Јованово или би с неба или од људи? Одговорите ми. 31 И мишљаху у себи говорећи: Ако кажемо: С неба, рећи ће: Зашто му дакле не веровасте? 32 Ако ли кажемо: Од људи, бојимо се народа; јер сви мишљаху за Јована да заиста пророк беше. 33 И одговарајући рекоше Исусу: Не знамо. И Исус одговарајући рече њима: Ни ја вама нећу казати каквом власти ово чиним.