23
Против злих пастира. Обрицање доброг пастира и цара из Давидовог дома. Против лажних пророка.
1 Тешко пастирима који потиру и размећу стадо паше моје! Говори Господ. 2 Зато овако вели Господ Бог Израиљев за пастире који пасу народ мој: Ви разметнусте овце моје и разагнасте их, и не обилазисте их; ево, ја ћу вас обићи за злоћу дела ваших, говори Господ. 3 И остатак оваца својих ја ћу скупити из свих земаља у које их разагнах, и вратићу их у торове њихове, где ће се наплодити и умножити. 4 И поставићу им пастире, који ће их пасти, да се не боје више и не плаше и да не погине ни једна, говори Господ.
5 Гле, иду дани, говори Господ, у које ћу подигнути Давиду Клицу праведну, која ће царовати и бити срећна и чинити суд и правду на земљи. 6 У Његове дане спашће се Јуда, и Израиљ ће становати у миру, и ово му је име којим ће се звати: Господ правда наша.
7 Зато, ево, иду дани, говори Господ, у које се неће више говорити: Тако да је жив Господ, који је извео синове Израиљеве из земље мисирске; 8 него: Тако да је жив Господ, који је извео и довео семе дома Израиљевог из северне земље и из свих земаља у које их бејах разагнао. И они ће седети у својој земљи.
9 Ради пророка пуца срце у мени,
трепећу све кости моје,
као пијан сам
и као човек кога је освојило вино,
Господа ради
и Његових ради светих речи.
10 Јер је земља пуна прељубочинаца,
и с клетава тужи земља,
посушише се паше у пустињи;
трк је њихов зао и моћ њихова неправа.
11 Јер и пророк и свештеник скврне је,
налазим и у дому свом злоћу њихову,
говори Господ.
12 За то ће пут њихов бити као клизавица по тами,
где ће попузнути и пасти;
јер ћу пустити на њих зло,
године похођења њиховог,
говори Господ.
13 У пророка самаријских видео сам безумље,
пророковаху Валом,
прелашћиваху народ мој Израиља;
14 Али у пророка јерусалимских видим страхоту:
чине прељубу и ходе у лажи,
укрепљују руке зликовцима
да се нико не врати од своје злоће;
сви су ми као Содом,
и становници његови као Гомор.
15 Зато овако вели Господ над војскама о тим пророцима:
Ево, ја ћу их нахранити пеленом и напојићу их жучи;
јер од пророка јерусалимских изиђе оскврњење по свој земљи.
16 Овако вели Господ над војскама: Не слушајте шта говоре пророци који вам пророкују; варају вас, говоре утваре свог срца, не из уста Господњих. 17 Једнако говоре онима који не маре за ме: Господ је рекао: Имаћете мир; и свакоме који иде по мисли срца свог говоре: Неће доћи на вас зло.
18 Јер ко је стајао у већу Господњем, и видео или чуо реч Његову?
Ко је пазио на реч Његову и чуо?
19 Ево, вихор Господњи, гнев,
изићи ће вихор, који не престаје,
пашће на главу безбожницима.
20 Неће се одвратити гнев Господњи
докле не учини и изврши шта је у срцу наумио;
најпосле ћете разумети то сасвим.
21 Не слах тих пророка, а они трчаше;
не говорих им, а они пророковаше.
22 Да су стајали у мом већу,
тада би казивали моје речи народу мом,
и одвраћали би их с пута њиховог злог
и од злоће дела њихових.
23 Јесам ли ја Бог из близа, говори Господ, а нисам Бог и из далека? 24 Може ли се ко сакрити на тајно место да га ја не видим? Говори Господ; не испуњам ли ја небо и земљу? Говори Господ. 25 Чујем шта говоре ти пророци који у име моје пророкују лаж говорећи: Снио сам, снио сам. 26 Докле ће то бити у срцу пророцима који пророкују лаж, и превару срца свог пророкују? 27 Који мисле да ће учинити да народ мој заборави име моје уза сне њихове, које приповедају један другом, као што заборавише оци њихови име моје уз Вала. 28 Пророк који сни, нека приповеда сан; а у кога је реч моја, нека говори реч моју истинито; шта ће плева са пшеницом? Говори Господ. 29 Није ли реч моја као огањ, говори Господ, и као маљ који разбија камен? 30 За то, ево ме на те пророке, говори Господ, који краду моје речи један од другог. 31 Ево ме на те пророке, вели Господ, који дижу језик свој и говоре: Он вели. 32 Ево ме на оне који пророкују лажне сне, вели Господ, и приповедајући их заводе народ мој лажима својим и хитрином својом; а ја их нисам послао нити сам им заповедио; и неће ништа помоћи томе народу, говори Господ.
33 Ако те запита овај народ или који пророк или свештеник говорећи: Како је бреме Господње? Тада им реци: Како бреме? Оставићу вас, говори Господ. 34 А пророка и свештеника и народ који рече: Бреме Господње, ја ћу покарати тог човека и дом његов. 35 Него овако говорите сваки ближњему свом и сваки брату свом: Шта одговори Господ? И: Шта рече Господ? 36 А бремена Господњег не помињите више, јер ће свакоме бити бреме реч његова, јер изврћете речи Бога Живога, Господа над војскама, Бога нашег. 37 Овако реци пророку: Шта ти одговори Господ? И шта ти рече Господ? 38 Али кад кажете: Бреме Господње, зато овако вели Господ: Шта говорите ту реч: Бреме Господње, а ја слах к вама да вам кажу: Не говорите: Бреме Господње, 39 зато ево ме, ја ћу вас заборавити сасвим и одбацићу од себе вас и град који сам дао вама и оцима вашим. 40 И навалићу на вас поругу вечну и срамоту вечну која се неће заборавити.